Välkommen till vinden. Vi är så glada att ha dig här.
- Har hon redan upphört? Hon kom precis. - Märkligt.
Hon verkade tillräckligt frisk för att vara stammis.
Så ung och så frisk. Det är verkligen synd.
- Victor och Sierra... Var är de? - Vi använder inte deras koder här.
Vi använder era riktiga namn.
Mitt riktiga namn är Echo.
Det är okej. Jag är här. Titta på mig. Jag ska ta oss härifrån, okej?
Vi måste gå nu.
Hallå!
Hallå...
Nej! Nej! Bakom er!
Nej!
Välkommen till vinden. Vi är så glada att ha dig här.
Säsong 2 Episod 10 - The Attic -
Hans EEG är så svag att det nog bara är lakanen som är statiska.
- Jag har testat olika stimuleringar. - Det har vi väl alla?
Är det inte ett spännande nytt projekt? Du borde studsa på väggarna.
Jag börjar få slut på möjligheter. Han har en omfattande bark-ärrbildning.
Den delen av hjärnan är förstörd. Om jag ska testa nåt annat-
-måste jag installera ett inplantat. Men ingen garanti att det tar.
Jag har inte vårdat för intet. Få honom stabil nog för inplantatet-
-och så får vi se sen.
Alpha kartlade hela hans hjärna. Jag ska försöka pussla ihop det.
Eller inte. Jag planerar att göra en del ändringar huset i dag.
Kanske hans griniga personlighet är ett bra område att börja med.
Och vi behöver en ny stor och stadig Victor, eller hur?
- Är alla i det här huset i koma? - Ursäkta.
- Vill du ha en filt? - Jag väntade på dig och somnade.
Har inte sovit så mycket senaste tiden. Det händer saker hemma.
- Jag trodde du var här 24-7. - När jag hade anledning att vara det.
Vad vet vi om vinden?
- Ingen kommer tillbaka. - Varför? Vad gör de med dem där?
Jag vet inte. Experimenterar, torterar, testar gränsen för det mänskliga sinnet.
Hjärnan hålls i en rädsloframkallat, adrenalindrivet, pressat tillstånd.
Som ett problem du inte kan lösa. Antingen varar mardrömmen för evigt...
Eller så varar den inte alls.
Hallå!
Vänta.
Var inte rädd.
Det var nåt nytt.
Motorikområdet fungerar till 15%.
- Sinnesområdet ser inte lika illa ut. - Ja, men SMA är bara ärrvävnad.
Och språkområdet är helt stekt. Även med ett inplantat-
-kan han inte utföra vanliga saker. Hans hjärna är som ett fotbollslag-
-där jag har ett nytt spel, men att backen sitter i fängelse för hundkamp.
Hans hjärna kan inte köra "wildcat formation".
- Det skämtet förstod jag inte. - Wildcat formation?
Runningback tar bollen från centern? Quarterbacken rör inte ens bollen?
- Det är en sportliknelse. Du började. - Vänta. Fortsätt prata.
Du kan ha kommit på nåt.
"Wildcat formation."
Tophers värld.
Ja.
Jag fattar.
- Adelle vill träffa dig. - Sa hon varför?
Har hon nånsin sagt det?
Darth Vader dödar löjtnanter, inte stormtroopers.
Tack. Jag är snart tillbaka.
Jag älskar dig, fina häst.
Vi kan nog säga att det här inte är verkligt.
Dr Saunders?
- Det där är ingen smart idé. - Boyd, var är jag? Vad gör jag här?
Echo, du sätter igång saker, du kanske drar stormen på dig själv.
- Det finns inte många goda här. - Finns det inte? Var är mina vänner?
Du har inga vänner. Var tyst nu.
Eller hittar jag nåt att täppa till den där munnen.
- Hur mår du? - Inte som ny. Huvudvärken är värre.
Allt kommer att bli bra.
Nu när du är här. Tack och lov.
Och hur mår du? Efter Alpha.
Jag är ett spöke. Du kan inte bekämpa ett spöke.
Det här är inte rätt. Det här är inte verkligt. Vad hände?
Kom igen, Echo, var ditt bästa.
Vad har hänt med dig? Hänt med dig?
Det finns bara ett ställe för en Doll så förstörd som du är.
Vinden.
Du är inte verklig.
Det är verkligt! Det är väldigt verkligt.
Där är du!
Så det är du!
Du kan bara inte... sluta...att försöka döda mig!
- Jag försöker inte döda dig! Den är! - Vad är det?!
Naturligtvis är du i min mardröm. Du var Rossums stigande stjärna.
Nej, jag var en defekt, och du är i mitt defekta huvud.
- Jag är på vinden fångad i min hjärna. - Det här är min hjärna!
Jag har accepterat det. Jag jagar Arcane, jag försöker-
-stoppa honom från dödande. Verkligheten förändras, men fienden är densamma.
Jag vilar aldrig och fångar honom aldrig.
Jag vill inte förstöra din Highlander- anda, men det här är min hjärna.
- Du räddade just mitt liv, på riktigt. - Vad menar du?
Trädet är från ett barndomshem, och mina släktingar spelar krocket.
Och det...
- ...är en lång historia. - Hur är det här möjligt?
Jag tror att du är verklig. Jag känner det.
Jag varken hittar på eller minns dig. Alla här måste vara anslutna.
- Adelle satte dig slutligen på vinden. - Jag kände det med Arcane också.
Det är vad han kallar sig. Jag satt fast inne i NSA.
Det kändes som år. Han kom dit för att mörda mig.
Jag kämpade emot och jagade ut honom. Jag har jagat honom sedan dess.
- Så du reser från hjärna till hjärna? - Jag antar det, ja.
- Hur? Jag måste hitta mina vänner. - Han är nog efter dem.
- Han kan leda oss in i deras huvuden. - Hur spårar du honom?
Han känner av rädsla. Han hittar nåt du är mycket rädd för.
Detta är av det värsta slaget. Flera hjärnor tänker som ett.
Individen upphör att finnas. Detta är av det värsta slaget.
- Flera hjärnor tänker som ett. - Min värsta mardröm.
Det är poängen.
Vänta. Vi vet inte vart han ska. Vi måste resa tillsammans.
En främlings hjärna är en stor plats. Det är lätt att gå...vilse.
Tack.
God eftermiddag.
Hur mår du?
Vilse?
Hej, "wildcat". Jag har tänkt på din teori-
-och det kan fungera. Vi kringgår motorikområdet.
Vi omprogrammerar en annan del av hjärnan att fylla dess funktion-
-så den tror den är motorikområdet. Vi kan inte använda förlängda märgen-
-men det finns delar som kan fungera. Vi måste besluta vad vi ska offra.
Sarkasm, det har han inte. Minnen av High school.
Rädsla för att dansa. Vad är det?
Hur var din "kom till Jesus" med DeWitt?
Vad sa hon? Hallå...
Prata inte med mig.
- Vad sa du till Ivy? - Jag förberedde henne på att ta över-
-din ställning här. - Va? Min ställning?
Vad ska du göra med mig?
Jag har inte gjort nåt fel, förutom det som du fick ditt jobb tillbaka på.
Du gav oss teknik som kommer att användas snart.
Frågan är om du har nåt mer att erbjuda...
Om du kan acceptera stora förändringar eller om du viker för trycket.
Jag viker inte. Ibland skrävlar jag.
Ja, du är en riktig hjälte, som sveper in och styckar Nolan Kennard.
Om du försöker hålla hemligheter från bolaget, kan du förvänta dig-
-att själv bli hackad i bitar.
Hur skulle det kännas?
- Hur tar man sig härifrån? - Jag kan inte gå.
Jag måste stanna och försöka roa mig själv.
Tack.
- Man vill inte hamna på vinden. - Det här är vinden.
Rossums har bevakat mig sedan jag flyttade hit till Tokyos Dollhouse.
Har du sett mina vänner? Jag trodde jag såg dem, men jag inbillade mig bara.
- Jag tror att de verkligen är här. - Jag skulle inte oroa mig.
Jag är säker på att de roar sig.
- Jag älskar dig. - Jag har alltid älskat dig.
Jag vet.
Vi är i knipa!
Gå, gå, se upp bak! Gå!
Ta betäckning!
- De har oss fast. Några idéer? - En liten trupp som agerar många.
- Inget luftstöd. Bara att vänta. - Vi är inte i överläge.
Lägg skyddseld! Ge mig en lucka att anfalla från vänster! - Myers, med mig.
Vad menade du med att Rossum bevakade dig?
I min senaste överföring till Tokyo, skulle jag rapportera svagheter.
Rossums stordator var både felaktig och sårbar.
- Sårbar hur? - Det är därför jag är här, inte sant?
Den informationen gjorde mig till en svag punkt. Rossum satte mig här-
-att undanröja den svaga punkten.
Det är bättre än att vara på vinden.
Inte riktigt.
- Vi måste springa. - Jag måste stanna...
...och försöka att roa mig. Jag kan inte gå förrän jag är klar.
- Sluta göra så där! - Det tog en evighet att hitta dig.
- Arcane är här. - Jag vet.
Det är inte bara den här vinden, utan alla vindar i Dollhouse-
-över hela världen är anslutna. Den här killen är inkopplad i Japan.
- Köttet är inte färskt längre. - Vad händer när Arcane dödar nån?
Världen försvinner.
Han är död. Hans hjärna stängs av.
Då är vi fångade i den.
Du har slöat till en del, mr Langton. Ägnat mer tid utanför kontoret.
Jag har tagit hand om personliga saker.
- Är det topphemligt? - Det är personligt.
- Är du fortfarande upprörd över Echo? - Det är vi alla.
- Du har varit som en far för henne. - Och du tog henne ifrån mig!
Placerade henne på hyllan. Mitt mål var att skydda flickan.
Du visste vart hon var på väg. Du uppmuntrade henne.
Du satte henne på vinden lika mycket som någon annan.
- Är det vad du intalar dig? - Du kom inte hit för Echo.
Du hade ingenstans att ta vägen.
Du arbetar för Rossum. Det betyder tre möjligheter:
Utför Rossums arbete utan att fråga, vinden...
...eller dödsfall. När du klev in i huset-
-gav du oss ditt liv.
Du måste besluta om det ska komma till nytta eller ödslas bort.
Jag har sett framtiden, och den är inte för de svaga.
Vi gör det han fruktar mest, för att komma ur hans hjärna.
Ha så kul.
Lägg skyddseld! Ge mig en lucka att anfalla från vänster! - Myers, med mig.
Det är inte säkert här. Förstärkningen är fast söder om Herat.
Var inte rädd. Ta ett djupt andetag. Du är på vinden.
Det här är inte verkligt. Okej, bra.
Vänta, jag känner dig. Echo.
Du måste sluta vara rädd. Allt är bara i din hjärna.
Det förklarar en hel del.
- Hur länge har vi varit här? - Känns som år, men vem vet?
- Och du? - Längre.
- Den här mördaren... - Arcane.
Att jaga honom hjälper inte. Vi är inte i överläge.
- Ska vi anfalla? - Vi vet inte när han kommer.
Vi fångar honom. Lurar in honom, binder och dödar honom sen.
- Det är bråttom innan han tar Priya. - Är Priya här inne också?
Det här scenariot testade jag aldrig.
Likstelhet.
Nya Viagra.
Det är bara i min hjärna.
Du behöver inte vara rädd.
Är du säker på det?
Vad har ni gjort?!
- Arcane? - Clyde, faktiskt.
Så det här är din hjärna, va, Clyde?
- Är det här din värsta mardröm? - Nej, det här är ingen mardröm.
Det här är vad som ska komma.
Tar det där bort rädslan?
Och smärtan också, ibland.
Det är vad vi tänker göra med Paul. Ta bort nåt.
Jag hörde det. Det gör honom mer förbannad än han brukar vara.
Inte om vi tar bort hans ilska.
Nej. Ilska blir allt han har.
Den kvinnan kommer att dra ner oss i helvetet.
- Det är för farligt att vara här! - Det var tanken.
- Vilka är ni? - Hur gjorde du det där?
- Är ni medvetna? - Varför kallar du dig Arcane?
Det lät häftigt. Nej, snälla. Om jag dör, finns det ingen kvar-
-att fälla Rossum. -Det är min linje.
- Du försökte döda oss! - Jag försökte ta ut Rossums stordator.
- Vi hörde att stordatorn är sårbar. - Hur slår vi ut den?
- Kan den nås inifrån vinden? - Hur förstör vi den?
Det är problemet. Vi alla på vinden, är stordatorn.
- Vad menar du "vi är stordatorn"? - Vi upprepar alla värsta scenariot?
Problem som vi ständigt försöker lösa. För att folk på vinden-
-våra hjärnor är mänskliga datorer. - Hur är det ens möjligt?
Den mänskliga hjärnan är 20 gånger mer kraftfull än den kraftigaste-
-multidatorn i världen. Rossum har hundratals av dem.
Vindarna kopplas till en central nav. Hjärnorna som ständigt är dränkta-
-med adrenalin från rädsla, kör på max. Det är processorkraften bakom Rossum.
- Och du dödade människor. - Jag befriar dem från ett helvete.
Men mest försökte jag ta ut ett antal av Rossums processorer.
För att förhindra detta.
Hur vet du att det här är sant?
Därför att...
...det var min idé.
- Vi måste hitta nåt säkert ställe! - Det är ditt huvud, geniet.
I mitt scenario slogs jag hela tiden mot mig själv, i ett krig.
Jag försöka bara komma hem till min tjej.
I mitt, älskade jag hela tiden med dig.
Sen blev du till ett ruttnande lik av en våldtäktsman jag dödade.
Prata med oss, Clyde.
Prata!
Jag är en av Rossums grundare.
Jag och min bästa kompis på universitetet.
Jag hade upptäckt ECC...
Hjärnkommunikation och kodning. Han hade en plan för det.
Jag hade inte ens börjat tänka på allt man kunde göra med tekniken.
- Vi skapade historia. - Hur hamnade du här?
Det var i början.
Vår första försöksperson skulle inpräntas med min personlighet.
Det var för farligt att inpränta nån med min kunskap och ambition.
Så vi gjorde en del ändringar på Clyde 2,0... Vi kallade honom så...
...ändrade att inte ha ambitioner, utan bara följa order.
- Och din vän bedrog dig. - Ja. Nåt jag inte hade tänkt på.
Han var den enda jag litade på.
Han gav Clyde 2,0 order att bedra mig.
Så grundades vinden.
De tömde mitt huvud, anslöt mig och jag blev en mänsklig dator.
- Första i historien, antar jag. - Har du varit här sedan dess?
Det var 1993.
Min mardröm har kört statistiska sannolikhetsscenarier-
-vart den här tekniken kan leda.
Alla utom tre procent säger att det är slutet på civilisationen.
- Vilket år är det? - 2010, tror jag.
- Vi vet inte hur länge vi varit här. - 2010?
Då finns det fortfarande tid.
- Vi kanske fortfarande kan stoppa dem! - Det är vårt uppdrag.
De kommer att försöka sätta en inpräntad person i regeringen.
- De har redan gjort det. - Då är de långt före min tidtabell.
- Vad hette han som bedrog dig? - Jag vet inte ens om det är en man.
Det är det första de raderar. Jag minns inte ansikten eller namn-
-och att Clyde 2,0 troligen bytt kropp vid det här laget.
Om vi kan ta bort honom, och kopian av mig som lyder honom.
Då kanske vi kan stoppa dem.
Men det finns ingen väg ut härifrån, finns det?
Nej, det finns det inte. Tro mig, jag har försökt.
Även om vi hittade en väg ut, så vet vi inte vem det är.
Det har pratats bland en del säkerhetspersonal, som de satte här.
De släppte in en kvinna av misstag. Hon såg dem och kan identifiera dem.
De fick tydligen tag i henne också. De raderade henne ren.
- Caroline. - Ja! Caroline! Det var det.
- Echo. Varför låter det bekant? - Jag var Caroline innan jag blev Echo.
- Har du några minnen av...? - Inte hennes. Inte här inne.
- Vi måste ta oss ut från vinden. - Om nån kopplar ur oss från utsidan?
Våra hjärnor är igång, integrerade. Att koppla ur steker kretsarna-
-och våra hjärnor blir till mos. Jag är ledsen.
- Echo! Echo, ner! - Vad gör du?
Jag vet en väg ut.
Han kommer inte ta det här bra.
Häntisk imorgovering.
Imorvill! Diavanlig!
- Fungerade det inte? - Hjärnan är helt omorganiserad.
Det tar nån minut att anpassa.
Vänta, vänta. Nej.
Vad...i hell... Vad har ni gjort med mig?!
- Du var i koma, Paul. - Alpha skadade din hjärna.
- Vi gjorde det för att rädda ditt liv. - Gjorde vad?
- Ni gjorde mig till en Doll? - Det var det enda sättet att rädda dig.
- Varför känner jag mig som mig själv? - Du är det, men det är en inpräntning.
- Jag är ledsen. Det var en order. - Vi behöver dig, Paul.
- Vi har inte många vänner kvar. - Vad menar du?
Echo, Sierra, Victor, de är på vinden.
Vänta.
Det här blir intressant.
Han kommer att lista ut vad vi tog ifrån honom.
Jag vet.
- Jag är inte rädd för att dö. - Jag vill inte dö.
Då kommer bara en av oss att bli besviken.
Några sista ord?
- Nej, Echo. - Mitt värsta scenario, min slinga-
-var att ta mig ut ur vinden. Platsen där våra kroppar är anslutna.
- Jag tror att jag kan koppla ur. - Blir inte hennes hjärna till mos?
Nej. När en person dör, kopplas datorn ur.
För att undvika felaktig data.
Om jag kan dö och vakna igen, då kan jag komma ut och skicka hjälp.
Din plan är att återuppstå?
Då är du där för att återuppliva oss när vi dör.
Jag kan inte riskera er två, jag är inte normal.
Jag tror att jag kan göra det här. Jag har varit med om värre.
Om det här ska fungera kan jag inte kämpa för er två.
Då kämpar vi för oss själva. Du har varit inne i våra hjärnor.
Vi är lika onormala och redo som du.
Vi är ett team nu. Vi går tillsammans.
- Är du med? - Jag stannar.
Jag vill, men många blir torterade här. Jag måste hjälpa dem.
Clyde?
Min kropp är långt härifrån.
Vi lär dem att bli medvetna. Möta sin rädsla. Kan till och med bli roligt.
Om du lyckas och kan ge mig ett tecken, stänger vi av stordatorn.
Jag är glad att jag aldrig dödade dig.
Bli inte sentimental.
Nu försvinner allt.
Vi fick informationen vi letade efter, och kanske mer.
Jag förstår hur stordatorn funkar.
Jag vet hur man kommer åt Rossums inre eller vet någon som kan.
Din plan fungerade.
Tack.
Det finns bara ett ställe för en Doll som är så skadad som du är.
Vinden.
De säger att det är det värsta helvete du kan tänka dig.
Jag tror det är nåt mycket värre.
Jag tror att Rossum håller några av sina mörkaste hemligheter på vinden.
De skyddar fanatiskt det som göms där.
- Du vill att jag ska gå in? - Ja, och att du kommer tillbaka...
...och tar med dig hemligheterna.
Det är det enda sättet som vi kan få ett övertag.
- "Vi"? - Vi kan fälla dem.
Ingen har nånsin kommit från vinden.
Ingen annan "är" du.
Och alla andra?
Jag tror att jag har klargjort farorna vi ställs inför.
- Vi är redo. - Nej.
Vi är en soldat kort.
Det är dags för mig att träffa Caroline.
Det är dags att vinna hennes krig.
SSG - SweSUB Group © taureane www.SweSUB.nu